EMANUEL HELLMANIN JA LIISA VIRKUN SEKÄ HEIDÄN ESIVANHEMPIENSA KOTITALOISTA
Suku tutummaksi, Rauma 1.9.2012
Paula Karlsson

Alla olevaan luetteloon on koottu Ilma Orkamon laatimasta Helkkilän Hellman -suvun sukukirjasta I, Yrjö Hormian 1939 ilmestyneestä teoksesta Pyhämaan—Pyhärannan 300-vuotisvaiheita sekä Pyhärannan (Pyhämaan), Rauman ja Euran kirkonkirjoista tietoja taloista, joissa Helkkilän Hellman -suvun kantavanhemmat Emanuel Hellman ja Liisa Virkku sekä heidän esivanhempansa ovat asuneet. Talot on jaettu neljään ryhmään 
1.	Emanuel Hellmanin isänpuoleisten esivanhempien kotitalot (1—4)
2.	Emanuel Hellmanin äidinpuoleisten esivanhempien kotitalot (5—15)
3.	Liisa Virkun isänpuoleisten esivanhempien kotitalot ja (16—18 )
4.	Liisa Virkun äidinpuoleisten esivanhempien kotitalot (19—24).
Vuosiluvut talon nimen perässä ilmoittavat ajanjakson, jona joko Emanuel Hellman, Liisa Virkku tai heidän esivanhempiaan on talossa asunut. Kunkin talon kohdalla on mainittu ensimmäisenä vanhin tiedossa oleva talossa asunut esivanhempi, josta lähdetään polvi polvelta kohti nykypäivää.
Aloitusvuosi jää usein puuttumaan, koska kirkolliset lähteet eivät useinkaan kerro, milloin suku on taloon tullut. Silloinkin kun aloitusvuosi mainitaan, sukua on usein voinut asua talossa jo aikaisemmin, tästä ei vain ole säilynyt lähteissä tietoja.
Jälkimmäinen vuosiluku osoittaa, milloin viimeinen Emanuelin tai Liisan esivanhemmista suoraan takautuvassa polvessa on kuollut tai muuttanut talosta pois. Esivanhempien suvun muita jäseniä, esimerkiksi sisaruksia, on usein asunut talossa tämän jälkeenkin. 
Yrjö Hormian kirjasta Pyhämaan—Pyhärannan 300-vuotisvaiheita on löytynyt paljon tietoja myös näiden talojen kaikkein varhaisimmista vaiheista. Lainaukset Hormian kirjasta on kursivoitu. Emanuel Hellmanin ja Liisa Virkun tiedossa olevat esivanhemmat on merkitty lainauksiin muuta tekstiä lihavammalla.
Talot on sijoitettu kartalle Maanmittauslaitoksen pohjakartan antamien tietojen perusteella. Aivan kaikkien talojen tarkkaa sijaintia ei näissä Maanmittauslaitoksen kartoissa näy. Näissä tapauksissa karttaan on merkitty kylä, jossa talo on sijainnut. 
Otan kiitoksin vastaan talojen sijaintiin tai muihin kohtiin liittyviä korjauksia ja täsmennyksiä.

1. EMANUEL HELLMANIN ISÄN, PITÄJÄNRÄÄTÄLI HENRIK HELLMANIN (1755—1843) ESIVANHEMMAT

Pohjakartta (C) Maanmittauslaitos lupanro 49/MML/12
Emanuel Hellmanin ja hänen isänpuoleisten esivanhempiensa kotipaikat: 
1. Kulamaan Sunila
2. Helon talo ja pitäjänräätäli Henrik Hellmanin torppa Unajalla
3. Hellmanin torppa Virkun mailla Kulamaalla ja Kulamaan Helkkilä (kartassa nimellä ’Heikkilä’) 

Talo 1. RAUMAN MAALAISKUNTA, KULAMAA, SUNILA 1540—1697
•	Suni Antinpoika Sunila, isäntänä 1540—1555. Emanuel Hellmanin isänisän isänisän isänisän isänisän isä eli Ilma Orkamon laatiman Helkkilän Hellman -suvun sukukirjan mainitsema I sukupolvi.
•	Mikko Suninpoika Sunila, isäntänä 1556—1584. Emanuel Hellmanin isänisän isänisän isänisän isänisä. II sukupolvi.
•	Erkki Mikonpoika Sunila, isäntänä 1585—1626. Emanuel Hellmanin isänisän isänisän isänisän isä. III sukupolvi.
•	Mikko Erkinpoika Sunila, isäntänä 1627—1661. Emanuel Hellmanin isänisän isänisän isänisä. IV sukupolvi.
•	Filip Mikonpoika Sunila (k. 1675), Sunilan isäntänä 1662—1675. Vaimo Dorotea Eerikintytär (eli vielä vuonna 1684). Emanuel Hellmanin isänisän isänisän vanhemmat. V sukupolvi.
•	Erkki Filipinpoika Sunila (k. 1729), Sunilan isäntänä vuodesta 1684 noin vuosiin 1693—1697. Vaimo Riitta Benjamintytär, vihitty ~1683 (k. 1743). Lähtivät Sunilasta suurten kuolonvuosien jälkeen 1697 Unajan Heloon, mistä nälkä oli tappanut entiset asukkaat. Emanuel Hellmanin isänisän isän vanhemmat. VI sukupolvi.

Talo 2. RAUMAN MAALAISKUNTA, UNAJA, HELO 1697—1810
Helon talo
•	Erkki Filipinpoika Helo, alkujaan Sunila (k. 1729). Vaimo Riitta Benjamintytär, vihitty ~1683 (k. 1743). Tulivat Heloon Kulamaan Sunilasta 1697. Emanuel Hellmanin isänisän isän vanhemmat. VI sukupolvi.
•	Lautamies Matti Erkinpoika Helo (1700—1780), Helon isäntänä ~ 1724—1750. Vaimo Valpuri Erkintytär (1692—1783), vihitty ~1724. Emanuel Hellmanin isänisän vanhemmat. VII sukupolvi. 
•	Heikki Matinpoika Helo (1729—1796), Helon isäntänä 1750—1796. Vaimo Kaisa Juhontytär Antikkala (1728—1806), avioitui Heloon Sorkan Antikkalasta ~1751. Emanuel Hellmanin isän, pitäjänräätäli Henrik Hellmanin vanhemmat. VIII sukupolvi.
•	Pitäjänräätäli Henrik Hellman (1755—1843). Sai pitäjänräätälin arvon 1782. Teki isänsä Heikki Matinpoika Helon vielä eläessä nuoremman veljensä Petter Helon hyväksi kirjallisen sopimuksen, jossa luopui isän luovuttua isännyydestä oikeudestaan Helon taloon ja pidätti itselleen oikeuden rakentaa pitäjänräätälin mökin talon maille. Eurajoen nimismies Theodor Mårten Höckert jätti sopimuksen oikeudelleen pöytäkirjaan merkittäväksi 6.3.1797. Henrik Hellman on siirretty perheineen rippikirjoissa Helon talosta mäkitupalaiseksi uuden rippikirjan alussa vuonna 1801. IX sukupolvi. 
•	Emanuel Hellman (1794—1881). Muutti lapsuusperheensä mukana pitäjänräätälin mökkiin mahdollisesti vuoden 1800 vaiheilla. X sukupolvi.

Pitäjänräätälin mökki Helon talon mailla, noin 1797—1843
•	Pitäjänräätäli Henrik Hellman (1755—1843). Vaimo Maija Erkintytär Knuutila (1769—1841), avioitui Heloon Kukolan Knuutilasta 1791. Emanuel Hellmanin vanhemmat. IX sukupolvi.
•	Emanuel Hellman (1794—1881), lähti Pyhämaahan 1810 ja sieltä Eurajoelle 1818, palasi Rauman maaseurakuntaan Kollaan noin 1819, Unajalle noin vuosiksi 1821—1822, lähti joulukuussa 1822 Pyhämaahan Rihtniemeen ja avioitui Rauman seurakunnan puolelle Vasaraisiin 1824.

Talo 3. RAUMAN MAALAISKUNTA, KULAMAA, HELKKILÄ 
Hellmanin torppa Virkun talon mailla 1829—1852, 13.10.1852 alkaen Helkkilän talo
•	Emanuel Hellman (1794—1881). Vaimo Liisa Virkku (1798—1868), vihitty 1828. X sukupolvi. 
•	Heidän lapsensa, XI sukupolvi:
o	Liisa Tiirikka-Pihala (1830—1898), avioitui Helkkilästä Voiluodon Perolaan 1851.
o	Amalia Ylitalo (1832—1915), avioitui Helkkilästä Kaunissaaren Ylitaloon 1862.
o	Kustaa Hellman (1835—1891), avioitui Helkkilästä 1859 ensimmäisen vaimonsa Maria Vilhelmiina Nordströmin (1838—1860) kotitaloon Voiluodon Kariin. Palasi vaimonsa kuoltua 1860 Hellmanin torppaan. Kulamaan Helkkilän isäntänä 1863—1891.
o	Samuel Hellman (1838—1914), lähti Helkkilästä Turkuun Bell-Lancaster-kouluun 1859. Toimi kiertokoulun opettajana Loimaalla 1862—1866 sekä Maarian, Valkealan, Tampereen Vanhan kirkon ja Tampereen Aleksanterinkirkon kanttori-urkurina 1866—1914.
o	Juho Helomaa (1842—1917), lähti Helkkilästä Turkuun Bell-Lancaster-kouluun 1862. Toimi opettajana Taivassalossa, Loimaalla ja Perniössä 1863—1905. 
o	Eeva Kestilä (1842—1887). Puoliso Isak Kestilä (1852—1920) vihitty 1872, asuivat Hellmanin torpassa.
•	Emanuel Hellmanin poika Kustaa Hellman (1835—1891). Toinen vaimo Elisabet Kristiina Juhontytär Antikkala (1831—1866), avioitui Hellmanin torppaan Sorkan Antikkalasta 1862. Muuttivat nykyiseen Helkkilän taloon 1864. XI sukupolvi.

Helkkilän uudisrakennus 1864—1909 eli nykyinen Helkkilä (Maanmittauslaitoksen kartoissa talon nimi muodossa ’Heikkilä’)
•	Kustaa Hellman (1835—1891). Toinen vaimo Elisabet Kristiina Antikkala (1831—1866), vihitty 1862. Kolmas vaimo Nuura Sunelius (1845—1931), avioitui Helkkilään Rauman Nihattulan Sunilasta 1867. XI sukupolvi.
•	(Kustaan poika Eemil Helkiö 1870—1941, Helkkilän isäntä 1901—1909. Puoliso Olga Lundgrén, T.l. Karjalasta 1872—1937, vihitty 1895. XII sukupolvi.)

Talo 4. RAUMAN MAALAISKUNTA, SORKKA, ANTIKKALA – noin 1751
•	Juho Juhonpoika Antikkala (s. 1693). Vaimo Helga. Emanuel Hellmanin isänäidin vanhemmat .
•	Kaisa Juhontytär Antikkala (1728—1806), avioitui Antikkalasta Unajan Heloon ~ 1751. Emanuel Hellmanin isän äiti .

2. EMANUEL HELLMANIN ÄIDIN MARIA ERKINTYTÄR KNUUTILAN (1769—1841) ESIVANHEMMAT

Pohjakartta (C) Maanmittauslaitos lupanro 49/MML/12

Emanuel Hellmanin äidinpuoleisten esivanhempien asuinpaikat: 
5. Rohdaisten Piha(la) 
6. Rohdaisten Helkkilä, todennäköisesti nykyinen Vaiton Helkula Pyhärannassa
7. Kalannin Louna(t)kari 
8. Reilan Kauppila 
9. Saari (Kaunissaari) 
10. Santion kylän Kaerlan talo 
11. Reilan Hannula (Kauppilan nimen alla) 
12. Kukolan kylän Knuutilan talo
13. Santion kylän Anttilan talo
14. Nihtiön Setälä (Kaunissaaren nimen alla) 
15. Vermuntilan Tapani

Talo 5. PYHÄRANTA, ROHDAINEN, PIHA —1702
•	Eerikki Olavinpoika Piha (k. 1698). Vaimo Liisa (k. 1706), siirtyi leskeksi jäätyään poikansa Matti Eerikinpojan perheen kanssa Pihasta Rohdaisten Helkkilään 1702. Emanuel Hellmanin äidinisän isänisän vanhemmat.
•	Rohdaisten seppä Matti Eerikinpoika Piha, myöhemmin Helkkilä (1676—1751), siirtyi Pihasta Rohdaisten Helkkilään 1702. Emanuel Hellmanin äidin isänisän vanhemmat.
”Pihalan viljelijöitä ovat olleet Grels Niilonpoika vuosina 1634—1639, ja Eerikki Grelsinpoika, mainitaan vuosina 1667—1674. Eerikki Olavinpoika tavataan täällä 1690-luvulla. Vuonna 1702 (seppä Matti Eerikinpojan muutettua perheineen Helkkilään) ottaa Pihan talon viljelykseensä Tapani Matinpoika Enola, ja 6 miespolvessa säilyy talo hänen suvullaan.” (Hormia s. 186)

Talo 6. PYHÄRANTA, ROHDAINEN, HELKKILÄ (HELKKULA) 1702—1766
•	Eerikki Olavinpoika Pihan leski Liisa (k. 1706), siirtyi Helkkilään poikansa kera Rohdaisten Pihasta 1702. Emanuel Hellmanin äidinisän isänisän äiti.
•	Rohdaisten seppä Matti Eerikinpoika Helkkilä, alkujaan Piha (1676—1751), tuli Helkkilään Rohdaisten Pihasta 1702. Vaimo Valpuri Eerikintytär Lounakari (Lönn) (1675—1766), avioitui Helkkilään Kalannin Lounakarista 29.12.1701. Emanuel Hellmanin äidin isänisän vanhemmat.
•	Tuomas Matinpoika Helkkilä, myöhemmin Kauppila (1704—1787), lähti Helkkilästä isännäksi Reilan Kauppilaan 1730. Emanuel Hellmanin äidin isänisä.

”Rohdaisissa oli 1500-luvulla kokonaista 16 taloa, joista vuonna 1571 toinen puoli oli niin vähävaraisia, että niiden omaisuuden arvo oli alle 30 markan. Autioksi oli vuonna 1584 joutunut 8, suurin osa näitä kaikkein heikoimpia viljelmiä, mutta joukossa myös kaikkein varakkain, Lassi Paavalinpojan tila, jolla vuonna 1571 tavattiin hopeaakin ½ luotia, 4 härkää, 5 lehmää, 5 hiehoa, hyvä hevonen j.n.e. Samaan aikaan ottavat vieraat kylän maita huostaansa. Eräs niistä joutuu itse piispa Eerikki Sorolaiselle. 
..Pula-aika on järkyttänyt Rohdaisten talouselämää miltei ankarammin kuin muiden kylien. Talojen asukkaat vaihtuvat niin perusteellisesti, että sukujohtoja on yleensä mahdoton selvittää vanhemmilta ajoilta.
Helkkula (Helkkilä) on 1600-luvun loppupuolella asumaton, mutta vuonna 1702 asettuu siihen seppä Matti Eerikinpoika (Pihalan poika). Hänen pojanpoikansa (Eerik Matinpoika Helkkilän, sotilasnimeltään Nästmanin, pojan Antti Eerikinpojan, 1737—1771) leskelle tulee mieheksi Henrikki Simonpoika Impilä Ylikylästä. Tämän pojanpojan kuoltua vuonna 1842 joutuu talo lyhytaikaisten omistajien haltuun. Vuonna 1877 saa Helkkulan Emanuel Kustaanpoika Rauman pitäjästä (Voiluodon Mäkelästä). Hänen poikansa ovat jakaneet tilan keskenään.” (Hormia s. 186)

Talo 7. KALANTI, LOUNAKARI – noin 1719
•	Eerik Matinpoika Lounakari (k. 1719). Vaimo Maria (Marina) Martintytär (Astala?). Emanuel Hellmanin äidinisän isänäidin vanhemmat.
•	Valpuri Eerikintytär Lounakari (Lönn) (1675—1766), avioitui Lounakarilta Rohdaisten Helkkilään 29.12.1701. Emanuel Hellmanin äidin isänisän äiti.

Talo 8. PYHÄRANTA, REILA, KAUPPILA 1726—1787
•	Tuomas Matinpoika Kauppila, alkujaan Helkkilä (1704—1787), tuli Rohdaisten Helkkilästä isännäksi Kauppilaan 1730. Vaimo Maria Matintytär Saari (1705—1782) oli avioitunut Kauppilaan jo 1726 Saaresta (Kaunissaaresta). (Vaimon I puoliso Mikkeli Sakariaanpoika Kauppila oli kuollut 1728.) Emanuel Hellmanin äidinisän vanhemmat.
•	Erkki Tuomaanpoika Kauppila, myöhemmin Knuutila (1739—1815), lähti Kauppilasta vävy-isännäksi Kukolan Knuutilaan 1765. Emanuel Hellmanin äidinisä.
”Reilan (Reidulan) taloja oli vuonna 1540 kolme, Äijälä, Hannula ja Kauppila. Eräällä ulkokyläläiselläkin oli täällä viljelyspalstansa. Yleisestä autioitumisesta 1580-luvulla saa Reilakin osansa, ja kylässä vaihtuvat asukkaat niin tiheään, että on aivan mahdoton todeta, mikä talo kulloinkin on kysymyksessä. Kova onni näkyy vainonneen tämän kylän väestöä kautta koko 1600-luvun ja seuraavankin vuosisadan puolella. Vasta isonvihan jälkeen alkaa nousukausi ja olojen vakiintuminen.
Kauppilassa lienee asunut se Henrikki Pietarinpoika, jonka nimi esiintyy 1580-luvulla veroluetteloissa, ja joka vuonna 1605 on kykenemätön suorittamaan ulostekojaan. Lauri Henrikinpoika on autiotilan viljelijänä vuonna 1619. Vuosisadan loppupuolella on Kauppilan isäntänä Jaakko Klemetinpoika, kuollut ruttoon vuonna 1710 (kuten koko Reidulan kylän muukin asujaimisto). Vuonna 1712 mainitaan Simo Matinpoika Kauppila, tullut kenties Kaunissaaresta. Talo näkyy sitten olleen asumattomana toista vuosikymmentä. Vuonna 1726 sen ottaa haltuunsa Mikkeli Sakariaanpoika Ihoden Maikolasta, kuollut jäälle vuonna 1728. Leski Maria (Matintytär Saari) vihittiin 15/2 1730 Tuomas Matinpojan kanssa Rohdaisten Helkkilästä, ja tämän jälkeläiset (Henrik Tuomaanpoika, Daavid Henrikinpoika, Salomon Daavidinpoika, Daniel Salomoninpoika ja Alfred Danielinpoika) ovat sitten 6 polvessa isästä poikaan hallinneet Kauppilaa. 
..Verotilaksi ostettiin Kauppila kruunulta 27/7 1790.” (Hormia s. 178—179)

Talo 9. PYHÄRANTA, SAARI (KAUNISSAARI) 1710–1740
•	Matti Grelsinpoika (Rekonpoika) Saari, alkujaan Kaerla (1670—1740). Vaimo Riitta Juhontytär, vaimon isä mahdollisesti Reilan Hannulaan 1722 muuttanut Juho Honka. Riitta Juhontytär (k. 1737) avioitui 1699 Santion Kaerlaan, mistä muutti 1710 miehensä kanssa Saareen (Kaunissaareen). Emanuel Hellmanin äidin isänäidin vanhemmat.
•	Maria Matintytär Saari (1705—1782), avioitui Saaresta (Kaunissaaresta) Reilan Kauppilaan 1726. Emanuel Hellmanin äidinisän äiti.
”Kaunissaari oli vanhempina aikoina yksinäistila. Vuonna 1540 sen omistaa Olli Pärttylinpoika ja hänen jälkeensä Martti Ollinpoika, joka näkyy jakaneen sen poikiensa kesken. Näistä jää Sipi Martinpojan osa pian autioksi, jollaisena se mainitaan vuonna 1630, eikä jaksa Martti Martinpoikakaan viljellä kuin toista puolta maistaan. Vuonna 1641 on hänen talonsa läänitetty Åke Tottille. Henrikki Martinpoika, kuollut vuonna 1697, oli kirkon kuudennusmies. Hänen poikansa Simo kuoli ruttoon vuonna 1710. Isännyys oli ollut tämän veljellä, Jaakko Henrikinpojalla, kuollut vuonna 1703, ja nyt siirtyi talo uudelle suvulle. Isännäksi muutti Matti Grelsinpoika Santion Kaerlasta, ja hänen jälkeläisillään oli Kaunissaari toistasataa vuotta.” (Hormia s. 180)

Talo 10. PYHÄRANTA, SANTIO, KAERLA 1623—1740
•	Simo Jaakonpoika Kaerla (k. 1683), Kaerlan isäntänä 1634—1643. Vaimo Valpuri. Emanuel Hellmanin äidin isänäidin isänisän vanhemmat.
•	Grels (Reko) Simonpoika Kaerla (k. 1719). Vaimo Valpuri. Emanuel Hellmanin äidin isänäidin isän vanhemmat.
•	Matti Grelsinpoika (Rekonpoika) Kaerla, myöhemmin Saari (1670—1740). Vaimo Riitta Juhontytär, mahdollisesti Honka, vihitty 1699 (k. 1737). Lähtivät Kaerlasta Saareen (Kaunissaareen) 1710. Emanuel Hellmanin äidin isänäidin vanhemmat.
”Santiolla on vuonna 1540 taloja kahdeksan, ja sama on niiden luku vuonna 1571. Ulkokyläläisten palstoja mainitaan aikaisemmin vain yksi, mutta 1590-luvulla kaksi, joista toinen kuuluu Kursilan Eerikki Bruukalle, toinen Saaren Martille. Autioita on vuosina 1605—1619 viisi, mutta vuonna 1630 jo seitsemän ja lisäksi ulkokyläläisten maat. 
..1900-luvulla teki kylässä tuli tuhojaan, hävittäen 10/5 1927 Karin ja Hellan talojen rakennukset, sekä osan Huitankin rakennuksista.
Kaerlan omistussuhteet ovat 1500-luvulla vaikeasti selvitettävissä. Vuonna 1584 on Santiolla kolme Jaakob-nimistä viljelijää, ja epätietoista on, kenen näistä poikana pitäisimme sitä Simo Jaakonpoikaa, joka vuosina 1634—1643 tavataan Kaerlan viljelijänä. Hänen jälkeläisillään oli talo 1840-luvulle.” (Hormia s. 181—182)

Talo 11. PYHÄRANTA, REILA, HANNULA 1722—1768 (epävarma)
•	Juho Honka (1696—1768), tuli Hannulaan 1722. Mahdollisesti Emanuel Hellmanin äidinisän äidinäidin isä.
•	Riitta Juhontytär, alkujaan mahdollisesti Honka (k. 1737), avioitui 1699 Santion Kaerlaan, mistä muutti miehensä Matti Grelsinpoika (Rekonpoika) Kaerlan kanssa Saareen (Kaunissaareen) 1710. Emanuel Hellmanin äidinisän äidinäiti.
”Hannulan autiotilalla asuu 1630-luvulla nähtävästi Matti Tuomaanpoika ja vuodesta 1670 Yrjö Tapaninpoika, jota seurasi Simon Yrjönpoika, mainittu vuonna 1690. Pian tavataan hänen tilallaan Antti Klemetinpoika-niminen asukas, joka kuoli ruttoon vuonna 1710. Hänen leskensä Maria vihittiin seuraavana vuonna sotamies Henrikki Matinpoika Sanderin kanssa. Tämä ei kuitenkaan jaksanut pitää taloa, vaan se joutui vuonna 1722 Matti Juhonpoika Hongalle, syntynyt vuonna 1696, kuollut vuonna 1768, jonka jälkeläisillä se on edelleen (1939).” (Hormia s. 178—179)

Talo 12. PYHÄRANTA, KUKOLA, KNUUTILA 1720-luku–1791
•	Jaakko Ollinpoika Knuutila, alkujaan Anttila (1695—1759). Vaimo Maria Mikontytär Setälä (1687—1760), avioitui Nihtiön Setälästä Santion Anttilaan 1718. Muuttivat sieltä Knuutilaan 1720-luvulla. Emanuel Hellmanin äidinäidin isän vanhemmat.
•	Mikko Jaakonpoika Knuutila (1719—1794). Vaimo Anna Juhontytär Tapani (1725—1772), avioitui Knuutilaan 1747 Vermuntilan Tapanista. Emanuel Hellmanin äidinäidin vanhemmat.
•	Maria Mikontytär Knuutila (1748—1816). Puoliso Erkki Tuomaanpoika Knuutila, alkujaan Kauppila (1739—1815), tuli Knuutilaan vävy-isännäksi Reilan Kauppilasta 1765. Emanuel Hellmanin äidin vanhemmat.
•	Maria Erkintytär Knuutila (1769—1841), avioitui Knuutilasta Unajan Heloon 1791. Emanuel Hellmanin äiti.
”Kukolassa on vuonna 1540 kolme taloa, nähtävästi Heiko, Knuutila ja Tanila. Parikymmentä vuotta myöhemmin on tilojen luku lisääntynyt neljäksi, ja lisäksi on kaksi palstatilan luontoista asumusta.
Knuutila oli vuonna 1540 luultavasti Luukas Ollinpojalla, ja tätä seurasi Knuutti Ollinpoika, josta se luultavasti on saanut nimensä. 1580-luvulla se joutui autioksi, ja sitä viljelivät sitten Mikkeli Yrjönpoika ja Mikkeli Knuutinpoika. Viimeksi mainitun poika oli Eerikki Mikkelinpoika, joka mainitaan vuosina 1637—1645. Hänen jälkeläisillään oli talo isonvihan aikoihin asti (1713—1720). 1720-luvulla sen otti haltuunsa Santion Anttilan poika Jaakko Ollinpoika, josta polveutuu Salmela-nimisen, Knuutilasta lohkaistun tilan omistaja, Kustaa Arvid Salmela, s. vuonna 1885. 
Taloon oli 1760-luvulla tullut vävy Reilan Kauppilasta (Erkki Tuomaanpoika, 1739—1815, vuonna 1765). Osa Knuutilaa on yhdistetty Mäki-Tanilaan.” (Hormia s. 176—177)

Talo 13. PYHÄRANTA, SANTIO, ANTTILA –1720-luku
•	Martti Klemetinpoika Anttila, Anttilan isäntä 1580-luvulla, sekä hänen jälkeläisensä, joista ovat nimeltä tiedossa:
•	Jaakko Ollinpoika Anttila, myöhemmin Knuutila (1695—1759). Vaimo Maria Mikontytär Setälä (1687—1760), avioitui Anttilaan Nihtiön Setälästä 1718. Lähtivät Anttilasta Kukolan Knuutilaan 1720-luvulla. Emanuel Hellmanin äidinäidin isän vanhemmat.
•	Mikko Jaakonpoika Knuutila (1719—1794), lähti Anttilasta Kukolan Knuutilaan vanhempiensa kanssa 1720-luvulla. Emanuel Hellmanin äidinäidin isä.
”Anttilaa piti hallussaan 1580-luvulta vuoteen 1868 Martti Klemetinpojasta polveutunut suku 9 polvessa. Viimeksi mainittuna vuonna tuli sen haltijaksi Kukaisten Vähätuvasta Josias Stefan Malen, jonka pojanpojat ovat jakaneet talon keskenään Anttila-, Eskola- ja Niittymaa-nimisiksi tiloiksi.” (Hormia s. 182)

Talo 14. PYHÄRANTA, NIHTIÖ, SETÄLÄ –1730
•	Mikko (Mikkeli) Laurinpoika Setälä (k. 1715). Vaimo Maria Matintytär (k. 1730). Emanuel Hellmanin äidinäidin isänäidin vanhemmat.
•	Maria Mikontytär Setälä (1687—1760), avioitui Setälästä Santion Anttilaan 1718. Emanuel Hellmanin äidinäidin isänäiti.
”Nihtiöllä (Nigdes, Nihdiölä) on vuonna 1540 neljä taloa ja lisäksi ulkokyläläispalsta. Hopeaveroluettelon aikoina vuonna 1571 on taloja kuitenkin kahta vertaa enemmän. Niistä jää seuraavalla vuosikymmenellä viisi autioksi. 1600-luvulla mainitaan jälleen 4 taloa, jotka kaikki joutuvat kruunun haltuun.
Setälän autiotilalle asettui 1580-luvulla Olli Eerikinpoika -niminen asukas, jonka viimeinen jälkeläinen tässä talossa, Pärttyli Klemetinpoika, kuoli vuonna 1697 (suurina kuolonvuosina, jolloin nälkään ja tauteihin menehtyi noin kolmannes suomalaisista, Pyhämaalla hiukan pienempi osuus väestöstä). Nyt otti sen huostaansa Mikkeli Laurinpoika, jonka suku häipyi talosta isonvihan aikana. Oltuaan vuosikausia hyljättynä saa Setälä vuonna 1728 isännäkseen entisen korpraalin Matti Henrikinpoika Endahlin, joka oli Kaunissaaren poikia. Hänen suvullaan oli talo vuoteen 1830.” (Hormia s. 180—181)

Talo 15. RAUMAN MAALAISKUNTA, VERMUNTILA, TAPANI –1772
•	Juho Simonpoika Tapani (1693—1765). Vaimo Liisa Heikintytär (1698—1772). Emanuel Hellmanin äidinäidin äidin vanhemmat.
•	Anna Juhontytär Tapani (1725—1772), avioitui Tapanista Kukolan Knuutilaan 1747. Emanuel Hellmanin äidinäidin äiti.

LIISA VIRKUN ISÄN JUHO JUHONPOIKA VIRKUN (1765—1846) ESIVANHEMMAT

Pohjakartta (C) Maanmittauslaitos lupanro 49/MML/12
Liisa Virkun isänpuoleisten esivanhempien asuinpaikat: 
16. Virkun talo Kulamaalla
17. Pekan talo Euran kirkonkylässä
18. Anttilan kylän Hattulan talo 

Talo 16. RAUMAN MAALAISKUNTA, KULAMAA, VIRKKU –1852
•	Martti Juhonpoika Virkku (1681—1754). Vaimo Maria (k. 1749). Liisa Virkun isän isänisän vanhemmat.
•	Martti Martinpoika Virkku (1710—1780). Vaimo Kaisa Jaakontytär Pekka (1712—1799), avioitui Virkkuun 1737 Euran kirkonkylän Pekan talosta. Liisa Virkun isänisän vanhemmat.
•	 Juho Martinpoika Virkku (1739—1824). Vaimo Liisa Bertilintytär (Pärttylintytär) Hattula (1742—1775), avioitui Virkkuun Anttilan Hattulasta 1763. Liisa Virkun isän vanhemmat.
•	Juho Juhonpoika Virkku (1765—1846). Vaimo Maria Heikintytär Lotila (1766—1836), avioitui Virkkuun Ihoden Lotilasta 1793. Liisa Virkun vanhemmat.
•	Liisa Virkku (1798—1868), vihittiin I avioliittoon renki Abraham Tuomaanpojan (1783—1825) kanssa 1821 ja II avioliittoon 1828 Emanuel Hellmanin (1794—1881) kanssa. Asuivat Virkun mailla Hellmanin torpassa, joka muuttui nimeltään Helkkilän taloksi pian sen jälkeen, kun he vuonna 1852 ostivat Liisa Virkun veljenpojalta Juho Juhonpoika Virkulta puolet Virkun talosta eli 113,5 hehtaaria.

Talo 17. EURAN KIRKONKYLÄ, PEKKA –1737
•	Heikki Pekka (k. ennen vuotta 1702). Vaimo Kaisa Jaakontytär (k. 1738). Liisa Virkun isänisän äidinisän vanhemmat.
•	Jaakko Heikinpoika Pekka (k. 1733). Vaimo Riitta Matintytär (1683—1768), avioitui Pekkaan Säkylästä 1711. Liisa Virkun isänisän äidin vanhemmat.
•	Kaisa Jaakontytär Pekka (1712—1799), avioitui Pekasta Kulamaan Virkkuun 1737. Liisa Virkun isänisän äiti.

Talo 18. RAUMAN MAALAISKUNTA, ANTTILA, HATTULA –1763
•	Juho Hattula, Liisa Virkun isänäidin äidinisän isä.
•	Eskil Juhonpoika Hattula (1666—1752). Vaimo Maria Simontytär (k. ennen 1722). Liisa Virkun isän äidinäidin vanhemmat.
•	Riitta Eskilintytär Hattula (1697—1744). Puoliso Bertil Grelsinpoika (Pärttyli Rekonpoika) Hattula (1707—1763), tuli vävyksi Hattulaan ~1732. Liisa Virkun isänäidin vanhemmat.
•	Liisa Bertilintytär (Pärttylintytär) Hattula (1742—1775), avioitui Hattulasta Kulamaan Virkkuun 1763. Liisa Virkun isän äiti.

LIISA VIRKUN ÄIDIN ESIVANHEMMAT

Pohjakartta (C) Maanmittauslaitos lupanro 49/MML/12
Liisa Virkun äidinpuoleisten esivanhempien asuinpaikat: 
Ihoden kylä, jossa sijaitsivat 19. Kaurila ja 21. Lotila
Kauhianpää, jossa sijaitsivat 20. Knuutila ja 22. Olli (jää kartalla Kauhianpään nimen alle)
23. Ylikylä sekä 
24. Pyhämaan kylä Luodolla, missä asui Liisa Virkun lukkari-esi-isä Antti Melcher  (Mölcker)

Talo 19. PYHÄRANTA, IHODE, KAURILA –1759
•	Eskil, Kaurilan isännän Matti Jaakonpojan renki.
•	Bertil (Pärttyli) Eskilinpoika Kaurila (k. 1756). Vaimo Riitta Matintytär (k. 1745). Liisa Virkun äidin isänisän vanhemmat.
•	Juho Bertilinpoika (Pärttylinpoika) Kaurila, alkujaan Lotila (1709—1776), tuli Kaurilaan Ihoden Lotilasta. Vaimo Sofia Juhontytär Knuutila (1707—1775), avioitui Kaurilaan Kauhianpään Knuutilasta 1734. Liisa Virkun äidinisän vanhemmat.
•	Henrikki Juhonpoika Kaurila (1736—1789), lähti Kaurilasta vävyksi Ihoden Lotilaan 1759. Liisa Virkun äidin isä.
”Ihodessa on vuonna 1540 kahdeksan maanomistajaa, mutta myöhemmin samalla vuosisadalla niitä luetellaan 10. Jo 1580-luvulla jää kolme tilaa autioksi, ja seuraavina aikoina vakiintuu kylän talojen luku seitsemäksi. Näistäkin ovat muutamat ajoittain asumattomia. Niinpä näkyy konnuillaan pysyneitä viljelijöitä olevan vuonna 1605 ainoastaan kolme. Vuonna 1633 on vielä 6 tilaa kokonaan tai osittain autiona. Tällaisissa oloissa vaihtuivat asukkaat tuon tuostakin, ja osa kylän viljelysmaista joutui jo 1500-luvun loppupuolella vierasten käsiin. Näitä ’ulkokyläläisiä’ luetellaan 1580-luvulla toistakymmentä Kodisjoelta, Rohdaisista, Hirslahdesta, Santiolta, Kauhianpäästä, Valkamasta, Heinäisistä, Kursilasta, Edväisistä, Kuiviraumasta ja Radansuusta. Vuonna 1605 ovat näidenkin anastamat maapalstat joutuneet autioina kruunulle.
Kaurilan vaiheita voidaan seurata varmuudella ainoastaan vuoteen 1674, jolloin se on Matti Jaakonpojan nimissä, kuollut vuonna 1710. Tällä oli renki Eskil, jonka poika Pärttyli tuli Kaurilan isännäksi Matin kuoltua.” (Hormia s. 170, 172)

Talo 20. PYHÄRANTA, KAUHIANPÄÄ, KNUUTILA –1734
•	Juho Matinpoika Knuutila. Vaimo Liisa (k. mahdollisesti 1736). Liisa Virkun äidin isänäidin vanhemmat. 
•	Sofia Juhontytär Knuutila (1707—1775), avioitui Knuutilasta Ihoden Kaurilaan 1734. Liisa Virkun äidinisän äiti.
”Kauhianpään 6 tilasta on vuonna 1583 yksi jäänyt autioksi. Hopeaveroluettelossa sen omistajaksi on merkitty Lasse Sipinpoika, jolla on m.m. 2 härkää, 3 lehmää, 1 hieho ja 1 hevonen. Ulkokyläläinen, Matti Sora Kuiviraumasta, hankkii täältä itselleen maapalstan, joka kuitenkin näkyy 1600-luvun alussa joutuneen jälleen kauhianpääläisille. Seuraavina aikoina autioituivat kaikki kylän talot, ja läänitysolot ovat kenties tätä kehitystä edistäneet. Tilojen ja sukujen vaiheita on 1500-luvulla mahdoton seurata, ja vielä seuraavallakin sataluvulla se on vaikeaa asukkaiden vaihtumisen vuoksi.
Knuutilassa tavataan Juho Laurinpoika-niminen asukas vuodesta 1617. Häntä sanotaan vuoden 1634 manttaaliluettelossa 80-vuotiaaksi, ja hän on hyvinkin voinut olla yllä mainitun Lasse Sipinpojan poika. Hänen sukuaan viimeinen Knuutilassa oli Henrikki Hannunpoika, joka häipyy talosta vuonna 1705. Grels Matinpoika- ja Juho Matinpoika-nimisten isäntien jälkeen tuli Knuutilaan Matti Henrikinpoika Rohdaisten Koilasta vuonna 1718 ja vuonna 1752 eräs Tuomas Matinpoika. Tämän jälkeläinen 6:nnessa polvessa on talon nykyinen (1939) emäntä Eine Fransiina Knuutila, syntynyt vuonna 1899.” (Hormia s. 187)

Talo 21. PYHÄRANTA, IHODE, LOTILA –1793
•	Eskil Paavalinpoika Lotila, Lotilan isäntänä 1630—1670. Liisa Virkun äidinäidin isänisän isänisä.
•	Matti Eskilinpoika Lotila (k. 1717). Vaimo Margareta (k. 1738). Liisa Virkun äidinäidin isänisän vanhemmat.
•	Yrjö Matinpoika Lotila (k. 1723). Vaimo Elina Antintytär Olli (k. 1746), avioitui Lotilaan Kauhianpään Ollista. Liisa Virkun äidinäidin isän vanhemmat.
•	Henrikki Yrjönpoika Lotila (1699—1766). Vaimo Pyhämaan lukkarin tytär Maria Antintytär Melcher (Mölcker) (1703—1766), avioitui Lotilaan 1723 Ylikylästä. Liisa Virkun äidinäidin vanhemmat.
•	Elina Henrikintytär Lotila (1732—1818). Puoliso Heikki (Henrikki) Juhonpoika Lotila, alkujaan Kaurila (1736—1789), avioitui Lotilaan Ihoden Kaurilasta 1759. Liisa Virkun äidin vanhemmat.
•	Maija Heikintytär Lotila (1766—1836), avioitui Lotilasta Kulamaan Virkkuun 1793. Liisa Virkun äiti. 
”Vuonna 1540 mainittu Antti Sipinpoika on todennäköisesti viljellyt Lotilaa. Hänen pojakseen sopii se Tuomas Antinpoika Loth, jonka nimi esiintyy vuosisadan loppupuolen luetteloissa. Eskil Paavalinpoika asui tilaa vuosina 1630—1670. Tämän pojanpojanpoika Henrikki Yrjönpoika jakoi talon noin vuonna 1760 kahden vävynsä (Perniössä syntyneen?) Juho Henrikinpojan ja Kaurilan pojan Henrikki Juhonpojan välillä.” (Hormia s. 172)

Talo 22. PYHÄRANTA, KAUHIANPÄÄ, OLLI – 1600-1700-luvun taite
•	Niilo Eerikinpoika Olli (k. noin 1636).
•	Antti Niilonpoika, ottaa Ollin tilan verolle 1642.
•	Antti Antinpoika Olli (k. 1716). Liisa Virkun äidinäidin isänäidin isä.
•	Elina Antintytär Olli (k. 1746), avioitui Ollista Ihoden Lotilaan. Liisa Virkun äidinäidin isänäiti.
”Olli on vuonna 1619 autiona Niilo Eerikinpojalle, joka on kuollut noin vuonna 1636. Poika, Antti Niilonpoika ottaa sen verolle vuonna 1642, mutta kykenee vaivoin pitämään tilaa viljelyksessä. Vuonna 1645 häntä sanotaan varattomaksi. Antti Antinpoika, kuollut vuonna 1716, ottaa uudestaan autioituneen talon verolle 1680-luvulla, ja hänen pojanpoikaansa, Markus Matinpoikaan, joka hukkui vuonna 1730, sammui tämä suku (suvun mieslinja).” (Hormia s. 187)

23. PYHÄRANTA, YLIKYLÄ –1731
24. PYHÄMAAN KYLÄ 1695—1701 JA 1722—1728
•	Raakel, Pyhämaan lukkarin Antti Henrikinpoika Melcherin (Mölckerin) anoppi (k. 1722). Liisa Virkun äidinäidin äidinäidin äiti.
•	Valpuri (k. 1725). Puoliso Pyhämaan lukkari Antti Henrikinpoika Melcher (Mölcker) (k. 1731). Liisa Virkun äidin äidinäidin vanhemmat.
•	Maria Antintytär Melcher (Mölcker) (1703—1766), avioitui Ylikylästä Ihoden Lotilaan 1723. Liisa Virkun äidin äidinäiti.
”Ylikylän taloja on 9 vuonna 1540, mutta hopeaveroluettelossa on niitä 10, niistä puolet kohtalaisen varakkaita, muut heikonpuoleisia. 1580-luvulla hylkäävät täälläkin monet veronmaksajat kontunsa. 
..1600-luvulla muodostetaan autiotiloista sekä kirkollinen että valtion virkatalo, mutta 5 joutuu verolle annettuina jälleen talonpoikien haltuun.” (Hormia s. 190)
”18/10 1695 esiintyy (kirkonkirjoissa) ensi kerran lukkari Andreas Henrici Mölcker. Hänestä on 1720-luvulla tehty rippikirjaan merkintä ’kirjanoppinut’, joten hän on täyttänyt ammattinsa asettamat vaatimukset. Hän näkyy asuneen vuoroin Ylikylässä ja toisin ajoin taas Pyhämaassa. Edellisessä kylässä hänet mainitaan vuosina 1702—1721, mutta Luodolla vuosina 1695—1701 ja 1722—1728. Elämänsä kolme viimeistä vuotta piti hän taas asuntoaan Ylikylässä. Vuonna 1722 kävi Mölcker seurakunnan valtuuttamana Turussa korjauttamassa rikkimenneen ehtoolliskalkin. ’Vaivoistaan’ sai hän korvausta 6 talaria, josta ylijäämänä tuli kirkon hyväksi 1 talari 13 äyriä. 
Lukkari Mölcker oli kahdesti naimisissa, ja kummankin vaimon nimi oli Valpuri. Edellinen kuoli vuonna 1725, ja 1/11 hänet vihittiin toisen Valpurinsa  Markuntyttären kanssa, joka oli palvellut Pyhämaan Pussilassa (alkujaan Hirslahden Pajulasta). 
Ensi aviosta oli poika Henrikki ja tytär Maria, joka 15/12 1723 vihittiin Henrikki Yrjönpoika Lotilan kanssa Ihodesta. Maria, joka oli syntynyt 17/3 1703, kuoli 17/2 1766. Andreas Mölcker kuoli itse vuoden 1731 alkupuolella ja haudattiin 17/1 Rohdaisten kirkkoon.
Alaviite: ”Raumalla oli Mölcker-nimisiä porvareita, joten hän lienee ollut sieltä kotoisin.” (Hormia s. 425—426)